Vi har godt 6000 dollar i banken.
Det er ikke nok til et netværk, men uden løn ...
Nej, det kan vi ikke gøre igen. Vores kodere er udbrændte.
Brugerne vil logge på og undre sig over, at vi nu hedder WestNet.
– Jeg ved, at du kunne dræbe Joe. – Han er ingen prioritet.
Alt, vi har lige nu, er et hus fyldt med Commodore 64'ere.
– XT'er og møbler. – Og vores spil.
Det var alt, som de ikke stjal, ikke?
"Extract & Defend" er det nyeste. Det kan holde os kørende.
– Ville du sælge det? – Det handler om overlevelse.
Ræk en føler ud til Sierra, så prøver jeg de uafhængige.
Hvad med WestNet? En skam, at vi ikke kan sagsøge dem.
Din tur.
Ja?
Du spøger. Hvor?
Ja, jeg kender stedet.
For guds skyld, Gordon. Hold mund og vent.
Hvad ville han?
Køres hjem fra fængslet.
– Mangler du andet? – Nej, jeg klarer mig.
Tak.
Tag hjem, Gordon. Få styr på dig selv.
Hop på flyet. Læg alt dette bag dig.
Hej.
– Er det sandt, hvad jeg hører? – Sikkert.
At du vil sælge det, vi har brugt fire måneder på?
Jeg har intet valg, Tom.
Kan vi lige tage den lidt med ro?
Jeg ville ønske, at jeg havde den luksus.
Gør nu ikke noget overilet.
Kan du ... Jeg ved, hvad jeg laver.
Hvornår ville du orientere mig? Jeg skrev spillet.
– Med andre. – Er den slags detaljer vigtige nu?
Jeg er udkørt.
Jeg lugter af krudtslam og øl og mindes ikke mit sidste bad.
Køb morgenmad til dem, der er vågne. Sig, at det nok skal gå.
– Jeg skal have æg og ... – Grønne chilier. Javel.
Kan du ikke bare gøre det?
– Kan jeg hjælpe dig? – Er dette JGL?
– Hvem spørger? – Jim Clark. Jeg er interesseret.
– Du kommer for sent. – Virkelig?
Ja, de lukkede stedet i fredags.
Vi mangler folk. Der er en del nattevagter, men der er timer nok.
– Nej tak. – Fint nok.
Vores jurister vil lægge sag an, men vi foretrækker at samarbejde.
Det tal udgør to års faste udgifter samt forhøjet erstatning.
Jeg sagde kun ja til dette møde, fordi I fortjener en forklaring.
Som at afkræve løsesum for et dødt offer.
Snarere forandret. Nogle idéer behøver et større økosystem.
På en slette vil en bison trives.
Men på en ø skrumper dens efterkommere ind til pudler.
En fascinerende anekdote, men kan vi gå videre?
– Vi krænkede ikke ophavsretten. – Vi ejer algoritmerne.
– Vi forbandt brugere i grupper. – Det gør Source og Delphi også.
Ikke på samme måde som os.
Idéen tilhører dens ophavsmænd.
Så ville Coca–Cola stadig være hostesaft.
Miljøet kan ikke lide efterabere. Vi kontakter alle landets skribenter.
Leslie Wu Foley fra "PC Magazine"? Reese Jenkins? John Krinkley?
Ikke så tæt sammen, tak.
De vil alle sidde herinde om et par timer.
Jeg inviterede dem for længe siden, så I vil fremstå bitre.
– De får vores side. – Hvis de kan finde jer.
Hvornår er I oppe igen?
Se dig omkring, Donna. Vi bekendtgør det i dag.
Hvad havde du tænkt dig at sige?
At jeg burde have ladet jer gispe efter vejret i årevis –
– mens I solgte jeres lille, regionale produkt til enkeltbrugere?
– Vi ses i retssalen. – Vi ved begge, at det ikke vil ske.
– Beklager, at vi ikke kunne hjælpe. – Samarbejdet med Joe ender galt.
Tro mig, jeg taler af erfaring.
Hvorfor tror du, at Joe er involveret?
Det er da løgn.
Jeg har fundet en idé til min bog.
– Dejligt. Hvad handler den om? – Dig.
Ikke om dig som individ –
– men om den moderne tilværelses omkostninger.
Forandring og lidelse.
Er du på piller igen?
Nej, jeg mener det. Kreativ forstyrrelse.
Du gør folk vrede, men det gør alle, der ændrer på tingene.
Du har også skabt nogle ret unikke ting.
Jeg vil forsyne mig inden køreturen.
Flyttemændene kommer først klokken 15.00.
Joe.
Må jeg?
– Far? – Hej, skat.
– Beklager. Jeg ser skrækkelig ud. – Vrøvl. Du ser henrivende ud.
Jeg ville bare ønske det lykkelig par en god rejse.
Nå. Mod vest, unge mand.
Det er stadig en ung branche. Hvem ved, hvad der kan ske?
Måske vil West–group en dag åbne et kontor derude.
Far, den er smuk. Tak.
Du vil elske det derude. Det er tilgivelsens land.
Joe, kan vi tale sammen et øjeblik?
– Farvel, skat. – Farvel.
– Skulle det vrøvl købe min tavshed? – Nej. Du er for følelsesladet.
– Du stjal intellektuel ejendom. – Jeg prøvede at købe det.
Et meget generøst tilbud. Men handlen gik i vasken.
Drop komedien. Jeg gik bag din ryg.
Jeg frarådede Mutiny at sælge.
Min skepsis omkring dig var korrekt, men du var mere gemen end ventet.
– Vi er færdige her. – Og hvis jeg deler historien?
Jeg er din svigersøn. Med ti ord kan jeg knuse dine aktier.
Har du overvejet, hvordan du vil starte forfra?
Uden West–group ligner dit CV en straffeattest.
Og Sara? Hvordan ville det påvirke hende?
Der er intet vundet ved at bære nag.
– Kom til aktionærmødet i dag. – Som om jeg ville støtte dig.
Der kommer mange betydningsfulde folk.
Folk, der kan spille en rolle i din fremtid.
Det ville glæde Sara. Og vi kan skilles som venner.
Vi er ikke venner. Vi er familie. Vi ses til jul hvert andet år.
Vi nikker til hinanden, og efter en times småsnak –
– vil jeg beklage, at vi må køre.
Når mine børn spørger, hvem den grålige, fremmede mand er –
– vil jeg minde dem om, at det er deres bedstefar.
Vi ses til mødet.
Det er ikke et skydespil for to personer, men med to perspektiver.
Nej, det understøtter vi ikke.
Fint. Tak for din tid. Farvel.
Drop det. Din nedtrykthed.
Hører købere opgivenhed, stikker de halen mellem benene.
Du er chefen. Nilens Dronning. Og du sidder på en guldmine.
Det er et held, at du ikke tager entre.
Du ser velklædt ud.
– Hvad er det? – Det er vores nye brugerflade.
Ser du disse genveje? Brugerne kan vælge deres favoritter.
Jeg er begyndt at kode det.
Undskyld, men ville du tale om noget?
Nej, ikke noget vigtigt.
– Sir? – Hej. Jeg leder efter min bil.
Området er kun for ansatte. Der kræves adgangskort.
– Har De et adgangskort? – Nej.
Mindes De, hvilken etage De var på?
Jeg var lidt uopmærksom. Måske 5F.
Den etage findes ikke. Dette er kælderen.
Måske var det et E, De så. Parkede De på 5 East?
– Det er muligt. – Trappen er derhenne.
Sir? Har De det godt?
Ja. Jeg har det fint. Tak.
Hvem er disse mennesker?
Efter 100 uopfordrede opkald var ingen andre interesserede.
De skulle være helt nyopstartede.
– Så West–group føjede sig ikke? – Nej. Han ville blæse på forliget.
– Hvad sagde Joe? – Han var der ikke.
Joe kendte vist ikke til Westnet. Han talte muligvis sandt.
Fint, så er vi klar.
Faktisk skal vi være herinde i dag.
Godt. Så er det nu.
– Du bør overveje det. – Aktionærmødet?
Han venter det ikke. Han tror, at du er for stolt.
Du kan stille dig op foran dem alle.
De kan se, at det hele udsprang fra dine idéer.
Prøv at få noget positivt ud af fiaskoen.
Så kan vi vende ryggen til det hele.
Starte på en frisk.
Det er op til dig.
Jeg vil støtte dig uanset hvad.
Spillet er delvist et spiondrama. Man kan enten befri politiske fanger.
Eller også er man en vagt, der skal skyde amerikaneren, før han flygter.
Banerne kan spilles forskelligt.
Og samtidig skildres den kolde krig anderledes.
Som en blanding af "Gorky Park" og "Blodrødt daggry".
Grafikken kan sagtens afvikles fra en spilkassette.
Er det ikke bare "Battlezone" i et fængsel?
Nej, vi mener, at anspændtheden og klaustrofobien er unik.
Det er virkelig sejt.
Bryce, kaffe.
Et øjeblik, venner. Kan jeg lige kommer forbi?
Selvfølgelig.
Idéen er stærk. Jeg ville ønske, at vi kunne dække udgifterne.
Jeres beløb er uden for vores budget.
– Altså ... – Funtime Games.
– Vi bør måske bare gå. – Vent.
Hej. John Bosworth fra Mutiny.
Bryce, vil du undskylde os?
Lad os se.
I har hovedkvarter i Redmond. Er dette distribution?
– Det er fortroligt. – Det er landsdækkende.
I må have penge i ryggen.
– Hr. Bosworth, jeg må bede om ... – Jeg vil ikke afsløre jeres planer.
Det er et frit land, ikke? Men her er sagen.
I behøver ikke lade os mødes med praktikanterne for at sænke prisen.
Vi er til at tale med.
Derudover er det lettere at erobre nyt territorium med allierede.
Hvorfor fremstiller Toyota biler i Fremont og ikke Fuji?
Tre små ord. Fremstillet i USA.
Hvis jeres partnere udelukkende sælger japanske spil –
– som I hyres til at give nye omslag, minder det om en invasion.
Men får de nogle amerikanske titler, er det tid til at feste.
Håndslag over havet. Presseomtalen alene er det hele værd.
I vil også fremstå fremsynede.
Hør, hvad vi har at sige. I vil ikke fortryde det.
Vi solgte det.
Hvad så nu? Hvornår får vi løn?
– Hvad betalte de? – 50.000 dollar.
Det er nok til at finde et nyt netværk og udbetale løn.
Mutiny! Mutiny!
For fanden.
Hallo?
– Tillykke. – Tak.
– Det må have været hårdt. – Nej.
Jeg føler mig mere klar i hovedet, end jeg har gjort længe.
Hvad skal det betyde?
Skal firmaet overleve, må jeg være 100 procent fokuseret.
– Det, vi har foretaget os ... – Mener du vores forhold?
Jeg blev tilbagelænet og tilfreds.
Jeg sænkede paraderne.
At være glad er ingen bivirkning.
– Det er hele pointen. – Jeg bebrejder dig ikke.
Jeg tager ansvar. Jeg fik det til at ske.
Nej, det gør Joe. Du er ikke ovre ham.
Måske er du aldrig kommet videre. Du udnyttede mig.
Du fik mig til at tro på det, vi havde sammen.
Du minder mere om ham, end du tror.
Gider du?
Skal du have hjælp? Det er ret teknisk.
Hovedtalen foran bestyrelsen. Sikken bryllupsgave.
Forlad scenen, før jeg smider dig af den.
En journalist vil tale med dig. Hun siger, hun er en bekendt.
– Du vil vel ydmyge mig offentligt. – Det er fristende.
– Men det er vist unødvendigt. – Ja, jeg er færdig.
Når mit liv styrter sammen, antager jeg altid, at du står bag.
Gamle vaner.
– Forlader du byen? – Det stemmer.
– Med din forlovede? – Hustru, faktisk.
At tage til Californien var min idé. Mindes du det?
Til Comdex. Du overbeviste mig næsten.
En ven sagde, at der må være en grund til, at du er i mit liv.
Undrer du dig aldrig?
Hvad nu, hvis vi ikke havde jaget vores individuelle mål –
– hver for sig og som besatte ...
... men i stedet havde holdt sammen?
Jeg er klar over, at du ikke stjal vores brugerflade.
Jeg er klar over, at det ikke var din skyld.
Du skulle ikke rejse uden at have fået det at vide.
Og jeg må være helt vanvittig –
– for en del af mig ønsker slet ikke, at du rejser.
Du aner ikke ...
– Cameron, jeg kan ikke. – Nej.
Du er Joe MacMillan. Du kan, hvad du vil.
Beklager.
Her.
Det kunne det være blevet til.
– En sidste gennemgang? – Lige et øjeblik.
Fint. Lad os gøre det.
Velkommen. Det er skønt at se jer alle.
Jeg håber, at I har set kommunikationsterminalerne.
I overvejer nok: "Hvorfor beskæftiger et energiselskab sig med computere?"
Jeg vil introducere manden bag den store strategi.
Hans passion overbeviste selv et gammelt fossil som mig.
Min svigersøn, Joe MacMillan.
Fra hulemalerier til tegneserier, fra stentavler til telefonen.
Vi mennesker søger og hungrer efter at være forbundne.
At udveksle tanker og forestillinger fra det trivielle til det ophøjede.
Sig velkommen til morgendagens trykkeri, avis og telefon.
Med nogle få tastetryk på en PC kan man tale med sine nære –
– dele et aktietip, en historie eller en spøg.
Man kan endda finde nye venner.
Folk, der deler ens interesse i musik, politik, film og sport.
En evig samtale, der er tilgængelig døgnet rundt.
Uden grænser eller skel.
Det er en sti til en ny verden.
Det afgørende er selvfølgelig den unikke brugerflade.
Den gør ikke bare oplevelsen morsom eller spændende, men vanedannende.
Altså ... Alt dette ...
Alt dette begyndte med en dygtig, ung programmør ved navn Cameron Howe.
Hun så fremtiden, og hun nåede først frem. Jeg har ikke lavet dette.
Jeg ejer det ikke, og det gør I heller ikke.
Glemmer vi det, begår vi vold mod den eneste ting –
– muligvis den eneste hellige ting i vores branche, innovation.
Cameron kunne ikke være her i dag, men hendes genialitet er til stede.
Og det vil næppe ændre sig mange år frem.
Tak, Joe.
Hallo!
Hallo! Vent. Stop.
Hallo. Stop.
Stop.
Hold ud. Ambulancen kunne ikke køre herind, men du er i gode hænder.
Min bil. Det er min bil.
Det var min bil.
Bevæg ikke din ankel. Prøv at holde dig i ro.
Vi er straks fremme.
Mange tak. Sandheden er selvfølgelig, at vi har vores egne dygtige folk.
– Jesse? – De slider nat og dag ...
Et øjeblik.
– Hvad pokker foregår der? – Det ved jeg ikke.
Ja, kom ind.
– Hej. – Hej. Sikke en dag.
Vi klarede det igen. Det bliver aldrig gammelt.
Men det gør vi.
Jeg har overvejet noget.
– Jeg bør måske drage videre. – Ja.
Vent, hvad?
– Siger du op? – Det er jeg bange for.
Jeg gik til en jobsamtale, og de må være desperate.
Det kan du ikke. Vi er lige kommet på fode.
Ja. Jeg ville gerne kunne sige, at jeg så frem til næste nats slid.
Hvad har jeg tilbage? Fem år af min karriere?
Højest ti. Jeg må finde noget stabilt af hensyn til familie og børnebørn.
– Du kan få en lønforhøjelse. – Det handler ikke om det.
Jeg er for gammel til at spise ristet brød dagen lang. Det er uværdigt.
Det er morsomt.
Ja, det har det været.
Hvad nu, hvis jeg ikke accepterer din opsigelse?
Alt andet ville være en skuffelse.
Jeg ringer i morgen.
Hør, Catherine.
Du bør få lidt søvn.
Og så lå jeg pludselig for foden af trappen.
Så du mistede bevidstheden?
Måske. Jeg ved ikke, hvad der skete. Du kender mig.
Doktor. Du kan vist ikke slippe af med mig.
Vil du give mig noget gips på og sætte mig løs eller hvad?
– Du har fået din juice, ser jeg. – Ja.
– Kan vi tale sammen? – Ja.
Gordon sagde, at hans CTU var under kontrol.
Vi scannede ham sidste uge. Sygdommen er ikke forværret.
Så forstår jeg ikke.
Hændelsen var ikke et symptom. Den var psykologisk.
– Han var dehydreret og for vild. – I syv timer, Donna?
Han brød sammen i ambulancen. Nævnte han det?
Et alvorlig diagnose kan til tider bringe andre problemer frem.
Har Gordon førhen oplevet manisk adfærd eller paranoia?
Er det så slemt?
Jeg tror ikke, at du kan tage med hjem i dag.
Doktor Semel mener, og jeg er enig, at dette er noget andet.
– Han mener ... – Jeg ved det.
Jeg har brug for hjælp.
Det var en fælde. Hun saboterede det.
Hører du ikke engang dine rationaliseringer længere?
Jeg er træt af at blive betvivlet og manipuleret, når jeg intet har gjort.
– Hvorfor skulle jeg tro dig? – Fordi du er min kone, for fanden.
Jeg er ligeglad med det, du gjorde mod min far.
I fortjener hinanden.
Din motivation betyder noget.
Jeg troede, at du var et offer for dine egne evner, en fortabt profet –
– og at jeg kunne redde dig.
Men det er du ikke, vel, Joe?
Du er en ulykke.
Du er noget, der overgår folk, som fortjener bedre.
Jeg er ingen ulykke.
Jeg fortjener bedre. Jeg fortjener dig.
Jeg ville bare ønske, at du vidste, hvordan det føltes.
At du kunne se dit ansigt, når du siger hendes navn.
Sig det, Joe.
Sig, "Cameron".
Gud, du er helt fortabt.
Vi vil gerne have alt, I har. Noter til kodning og design af baner.
Jeg pakker det og får det leveret i morgen.
Det er ikke let at give sin baby fra sig.
Hvad er jeres plan? Har I fundet en platform?
Ja, vi har nogen i tankerne.
Vi må nok ændre navnet.
– Var det din eller Toms idé? – Hvad?
Tom Rendon. Han er så dygtig. Vi ville stjæle ham, men han nægtede.
Har du set hans kopi af "Parallax"? Den er genial.
– Kender du ham? – Vi har udvekslet tricks i årevis.
Hvordan tror du, at vi fandt jer?
Han pressede mig, indtil vi arrangerede mødet. Hallo?
Hej. Hvorfor fortalte du det ikke?
Hvad skulle jeg sige? Du havde besluttet dig.
Vent, Tom. Stop.
Du kommer tilbage.
Du vil vågne i morgen og køre herhen på din fjollede cykel.
Jeg laver kaffe, og du vil spise morgenmad, og vi finder på noget nyt.
Jeg kunne ikke have gjort dette uden dig.
Du gjorde det helt alene.
Tekster: Jakob Mølbjerg www.sdimedia.com